Typerä juhlapyhä. - 4. heinäkuuta? Inhoatko sitä?
Sehän on Amerikan syntymäpäivä. - Kun ruudinkäry hälvenee ylihuomenna -
kaikki rynnivät ostamaan minulta halpoja joulukoristeita. Tiedät sen.
Enkä tiedä.
Ketä katsot? Oho, vau. 50 sävyä häntä, kiitos.
Mene juttelemaan. - Hän on varattu.
Saisi olla varattu sinun kanssasi.
En voi mennä. Entä jos hän lyö korville?
Entä jos George Washington ei olisi kirjoittanut alle itsenäisyysjulistusta -
vaan kärsinyt kaikessa hiljaisuudessa kivuliaasta seisokista?
Jos Lincoln ei olisi vapauttanut orjia, vaan sanonut: "Tästä ei mennä!"
Se oli Gandalf, mutta ymmärrän kyllä.
Mene juttelemaan. - Hän on kuin enkeli avaruudesta.
Käske hänen lähettää sondi. - En voi.
Nyt hän lopetti puhelun. Ala mennä jo.
Montako olet juonut? Oletko kännissä? - Olen. En ole syönyt.
Deb! Deb! Deb!
Noin. Anna mennä, Deb. - Anna mennä!
Oi, anteeksi. - Deb! Tee se...
Nähdään... Voi saatana.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Mitä ihmettä.
En tiedä. Ainakin hän oli punapää. Siinä kaikki.
Stacy ja minä riitelimme. Sitten aloimme juoda ja jutella.
Ryypätä. Muuta en muista.
Ei, hän on vielä täällä, enkä tiedä miten hänestä pääsisin.
En minä voi häntä ulos heittää.
Enkä laita palohälytystä.
Valkovenäläinen ja viski. - Jestas. Mistä tiedät, mitä juon?
Kippis pitkälle ja virheettömälle Tetris-putkelle. Kilin!
Mitäs sinä tässä paikassa teet?
Hän näyttää känniseltä ja valmiilta selittämään. Kuullaan.
Se oli isäsi. Miksi käskit työntää sen työn ahteriinsa?
Ei. Sanoin harkinneeni asiaa, mutta en suostu. Aioin kertoa tänä iltana.
Olen kihlattusi, eli kerrot minulle ennen kuin teet typeriä päätöksiä.
Kuinka voimme auttaa sinua?
Tämä herrasmies osti minulle drinkin. Me tässä keskustelimme.
Juotko hänen valkovenäläistään? Sanoinhan, että se on tyttöjen juoma.
Oliko tämä sinun? - Oli.
Anteeksi, se on minunkin lempparini. Luulin, että olit intuitiivinen.
Kiva sinulle. Pidä pois.
Toinen valkovenäläinen, kiitos.
Soita isällesi. Voit saada työn vielä. - En mene isälleni hommiin.
Tämä oli jo sovittu. Menemme naimisiin, isäsi vanhenee, me otamme ohjat.
Mitä sinä venkoilet? Haluatko vieläkin "auttaa ihmisiä"?
Tämä oli tässä. Me tosiaan keskustelimme.
Jaa. Mikä hänen nimensä on? - Deborah.
Tiedätkö nimeni? - En, näytit Deborahilta. Olin väärässä.
Minä olen Deborah. Olet oikeassa. Sanoin "Estelle" auttaakseni sinut pulasta.
Miten se olisi auttanut? - Pitäkääpä te kaksi hauskaa keskenänne.
Hyvää itsenäisyyspäivää. Tämä on ohi. - Stacy, ei se välttämättä merkitse...
Koko paketti tai ei mitään. Voit hyvästellä nämä.
Trixie ja Mayberry. Rakastan niitä kissoja.
Tapaat ne varmaan vielä. Hän vaikutti... herttaiselta.
Auta nyt, Kev. Joo, sehän olisi hienoa.
En minä aio... Se on sinun juttusi. Eivät siihen kaikki pysty.
Kev, nyt pätkii. Sano uudestaan...
Kev, oletko siellä?
Anteeksi.
Huomenta. Tuli nukuttua pitkään. - Niinpä tosiaan.
Mitä on ohjelmassa? Brunssi? - Ei.
Mustaa kahvia, siis. "Olen John Wayne, en tarvitse aamiaista."
Minä tulin jo juoneeksi kahvit.
Nyt on itsenäisyyspäivä, ja vietän sitä perheen parissa. Ehkä sinäkin?
Näytän kamalalta. Tämä tuli äkkiä, mutta toki tapaan perheesi mielelläni.
Ei, tarkoitin omaa perhettäsi. No, minun pitää kuitenkin mennä.
Selvä. Tee niin kuin täytyy.
Minulla on kirja. Jään tänne.
Nähdään parin tunnin päästä. - Kuules...
En ihan muista illan tapahtumia. - Haluatko uusinnan hidastuksena?
Tuo oli perintötavaraa.
Mutta ei se mitään.
Hyvä on sitten.
Jospa sovittaisiin yhteisesti, että tämä oli virhe.
Toki, virhehän tämä. Onneksi sanoit sen ensin.
Aioin itsekin sanoa. Taakka putosi harteilta.
Hyvä, voimme siis lähteä.
Nyt on liian myöhäistä minulle.
Kunpa pääsisin aikakoneella 10 minuuttia taaksepäin.
Ei ole aikakonetta, joten pitää mennä. - Eikö ole Deloreania?
"Huhuu, McFly? Onko ketään kotona?"
Noin, ole hyvä. - Kiitoksia.
Jos vielä törmätään, niin ei muistella pahalla. Voidaan moikata.
Onpa ihana aamu. Pyhäpäivät ovat niin rauhallisia.
"Kuulkaa, lapset, niin kuulette Paul Reveren keskiyön ratsastuksesta.
Ääni pimeässä, koputus ovelle Ja sana, joka iäisesti kaikuu".
Hienosti lausuttu. Hyvää päivänjatkoa.
Longfellowia. Täältä Mainen Portlandista. - Niin, tiedän asuinpaikkani.
Lausuin sen aina äidille 4. heinäkuuta. Hän on nyt paremmassa paikassa.
Otan osaa. - Virginia Beachillä. Hyvät senioriasunnot.
En ehdi käydä, kun TV-asemalla on niin kova kiire.
Siksi olen pyhät yksin. - Selvä. Jumala siunatkoon Amerikkaa.
Jumalan siunausta sinulle!
Missä oletkaan.
Deb, tässä Rubes. Soita heti, kun pääset sen komistuksen pedistä, hutsu.
Tiesitkö, että olet sankarini? Kivat, tulee joku asiakas.
Näyttää känniseltä. Karsea olo. Hei, saat maksaa rikkomasi, ääliö!
Voi saatana!
Tervetuloa Joulukauppaan, olemme avoinna keskiyöhön 4.7. ja koko päivän 5.7.
Meillä on suitsukkeita ja vaikka mitä mirhamia. Käsnäättekö?
Moi, en taida olla sankarisi. Hän ei halua nähdä enää.
Näytin kai päivänvalossa hirviöltä.
Kerro, mitä illalla tapahtui. En muista mitään. Olinko ihan kusipää?
Mene nyt jo. - Haloo?
Kakkapuhelin.
Ihan tosi.
Huhuu?
Joe? Onko täällä ketään?
Ei! Älä pakota minua tähän.
Aika kumma paraati tänä vuonna.
Joe, otin ison Casco Bay -kahvin.
Joe! Ei sitten.
Kato, moi. Siinähän sinä.
Miksi syöt jalkaa?
Joe!
Voi luoja!
Mitä tämä on? Kamalaa!
Joe!
Sori vaan, Joe.
Ala tulla. - Ei, mennään meille.
Mitä tämä on? - Jonkinlainen zombieapokalypsi.
Tuo ei ole juoksevaa sorttia, vaan sitä vanhaa CP-tyyppiä.
Se on Manny, hän on CP-vammainen. - Olen pahoillani, yritin vain...
Nyt vipinää kinttuun.
Anteeksi. - Mitä nyt tehdään?
En tiedä, ei ole hirveästi kokemusta. - Miksi riisut kengät?
Koska ulkona on likaista. - Selvä, rauhoitu.
Nyt tarvitaan lisätietoa. Täytyy katsoa, koskeeko tämä kaikkia.
Telkkari.
Missä CNN on? - Sanoin irti kaapelisopimuksen.
Kiva. Todella vapauttavaa. Muttei auta yhtään nyt.
Paikalliskanavat näkyvät vielä.
Palokunnan vuosittainen lettuaamiainen houkutteli paikalle herkkusuita...
Se ei ole siis levinnyt kaikkialle. - Tuo on eilinen lähetys.
Sinähän sen tiedät, kun kuvasit itse. - Oletko sarkastinen? Mistä tiesit?
Sanoit eilen olevasi siellä töissä. Miksi lähettää uutisia uusintana?
En minäkään tajua. Onko radiota?
Pysykää sisällä ja odottakaa apua. - Sen olisi voinut viedä suihkusta poiskin.
Nyt alkaa. -Kuvernööri on kutsunut kansalliskaartin apuun.
Oireita ovat epäselvä puhe, levottomat liikkeet ja ihmislihan himo.
Jos läheisilläsi on oireita, eristä heidät...
Läheisillä. Täytyy soittaa Stacylle.
Hei, teillehän tuli bänät.
Puhelimeni taisi jäädä kahvilaan. - Kävitkö kahvilassa?
Sinähän olit jo juonut kahvit. Hyvin kiintoisaa.
Saanko lainata omaasi? - Pitäisi varmaan säästää akkua.
Ole kiltti. - Puhu äkkiä.
Tälläkö sinä soittelet? - Jos ei kelpaa, niin anna...
Kyllä kelpaa, en vain...
Et muista hänen numeroaan. - Yritän muistella.
Ei lupaa hyvää suhteelle. - Kaikki käyttävät pikanäppäimiä nykyään.
En halua tuomita, mutta minä opettelen rakkaideni numerot ulkoa.
Kuten äidin. Hemmetti, äiti!
Tänne se.
Äiti, onko siellä zombeja? - Lankaan menit, tämä on vastaaja!
Tosi typerä vitsi. - Se oli vitsi, minä se tässä.
Äiti, oletko oikeasti siellä? - Tietenkin. Hyvää itsenäisyyspäivää.
Oletko käynyt ulkona tänään? - Kävin minä kaupassa.
Söivätkö ihmiset toisiaan? - Olen Virginia Beachillä, en Floridassa.
Kuuntele, ihmisiin on tarttunut jokin tauti.
Yritän päästä sinne, mutta jos en pääse, pidä huolta itsestäsi.
Deb, oletko siellä? Kuuletko minua? - Äiti?
Jos käytät vanhaa puh... - Hemmetti.
Katsotaanpa ensin muonavarat...
Ja naulataan ikkunat umpeen. Pissanurkka on tuolla.
Se pöytä sopi kalustukseen. Ja vessassa voi pissata. Ei, lähdetään täältä.
Äänet houkuttelevat niitä. Ollaan hiljaa. - Mutta kuulithan tiedotuksen.
Pitäisi odottaa kansalliskaartia.
Pitäisi tutustua toisiimme ja täyttää taas maa.
Kunhan ajattelen ääneen. - Morsiameni, veljeni ja isäni ovat tuolla.
He odottavat minua. - Uutiset ehkä muuttivat suunnitelmia.
Et auta heitä saamalla tartunnan. -Minä välitän heistä, olen mieluummin siellä.
Ihan miten haluat, minä jään tänne. - Mutta minä tarvitsen sinua.
Se on outoa. Emme ole tunteneet kovin kauan, mutta minusta tuntuu...
Sinulla on auto. - Onko omasi korjaamolla?
Ei minulla ole. Pyöräilen kaikkialle. - Paitsi zombien riehuessa, kenties.
Olisiko se poikkeus?
Haetaan minun väkeni ja lähdetään kaupungista. Menet sitten äitisi luo.
En jaksa olla sinulle vihainen. Tarvitaan retkimuonaa.
Luulin, että säilytät täällä ruokaa. - Kyllä tällä hengissä pysyy.
Tunnin, jos on jänis. Miksi sinulla on kookosvettä? Onko tämä autiosaari?
Se palauttaa nestetasapainon.
Autoon päästyämme en pysähdy ennen Virginiaa. Jostain on saatava ruokaa.
Käyn välillä kaupassa rouva Jonesin puolesta. - Kuinka herttaista.
Voi ei.
Onko hän...
Kuolla nyt yksin itsenäisyyspäivänä.
"Varjot laskeutuvat, sydämeni suree Ja kumisee kuin hautajaiskello."
Levätkää rauhassa, rouva Jones.
Mitä sinä teet? - Lausuin Longfellowia. Se on hyvä ele.
Ei, miksi avasit hänen silmänsä? - Niin tehdään jonkun kuollessa.
Niin sielu pääsee taivaaseen. - Mitä? Ei, silmät suljetaan.
Luotapa nyt minuun vain. - Ei, luota minuun. Ei noin tehdä.
Tunnet itsesi hölmöksi, kun netti toimii taas.
Hän oli ihana vanha nainen. Älä käyttäydy kummallisesti.
Jätä hänet vain rauhaan. Lopeta.
Ahaa, otat ohjat käsiisi. Pidän siitä.
Mutta on silti toimittava oikein. - Olet aivan naurettava.
Itse olet. Päästä ranteeni, se sattuu.
En minä sinuun koske.
Auta! - Yritän! Olen pahoillani, rva Jones.
Päästä irti lampusta, Martha Stewart! - Okei, nyt varo.
No niin... Irti! - Mitä sinä teet?
Miksei tämä toimi? Deb, tee jotain. Älkää panko vastaan, rva Jones.
Ai niin, hän on vanhus.
Jee, mahtavaa! Tai siis todella kamalaa. Hän oli naapurini.
Mutta tämä oli... Haetaan ruuat.
Johan on sapuskat. Eikö hän syönyt mitään kiinteää?
Vau. Ainakin ne ovat alakerrassa.
Palotikkaat!
Vähän hitaammin. - Olisit jättänyt ne sinne.
Sori vaan. - Ei, ei...
Hitto. - Katso nyt, mitä sait minut tekemään.
Pulassa ollaan. - Turha meidän molempien on kuolla.
Uhraudun puolestasi. Ansaitse se.
Oikean hetken tullen hyppäät satulaan ja häivyt.
Kuka haluaa nenilleen?
Hoplaa, zombi!
Miksi lyöt itseäsi?
Täällä ollaan, käykää päälle vain.
Hei!
Olit sikasiisti, mahtava. On niin elävä olo!
Onhan sinulla avaimet? - On.
Ryan, sinä hitto vie pelastit minut. Sinä taidat tykätä minusta.
Luoja, asutko sinä autossa? - En. En enää.
Ehkä radiosta kuulee lisää. - "Älä koske mustan miehen radioon."
Chris Tucker "Rush Hourissa". Radio on sökö, mankka toimii.
Selvä, täysin hyödytöntä.
10 pojoa. - Mitä sinä puuhaat?
Joo, aika helpot pinnat. - Lopeta!
Älä huoli. Otisille ne ovat kuin hyttysiä.
Et voi murhata zombeja. He ovat ihmisiä. - Ehkä kerran olivatkin.
Ehkä joku valmistaa paraikaa vastalääkettä tähän.
Mennään yhdessä satumaahan, missä yksisarviset paskovat sateenkaarille.
Olen tosissani.
Haluaisivatko he enää toipua ennalleen?
Miltä tuntuisi tietää syöneensä kämppäkaverinsa sisuskalut?
Okei, nyt en katsonut. - Ole kiltti, Deb.
Nauttikaa elämästänne, zombit!
Tiesin tämän mestan olevan kuollut, mutta tämä on jo liioittelua.
Kuinka pitkälle tämä lotja kulkee? - Alatko haukkua autoani?
Mietin vain, milloin pitää tankata. - Minä kuulin sen äänestäsi.
"Otis on inhottava ja saastuttava." - Kai tajuat, mitä tällainen päästelee?
En tainnut lukea sitä sivua "Ryanin oppaasta täydellisyyteen".
Vihreä energia on vain oikein. - Energia on sottaista.
On söpöä syödä luomuhirssiä ja liikuskella puhtaasti -
mutta katso ympärillesi. Me hävisimme. Planeettaa ei voi enää pelastaa.
Kuulostat ihan isältäni. - Sepä hienoa. Oletko adoptoitu?
Tuo on meidän perhevitsimme. Veli jankkaa sitä koko ajan.
Hyvä. Anteeksi, ei minunkaan perheeni niin ihanteellinen ole.
Isä vei meidät aina katolle katsomaan itsenäisyyspäivän ilotulituksia.
Eräänä vuonna, illankoitossa, häntä ei näkynyt missään.
Kiipesimme katolle ja silloin näimme hänet.
Siellä hän makasi takapihalla, grillin vieressä.
Näytti melkein nukkuvan.
Hän vaihtoi kaasusäiliötä. Parhaat grillijuhlat konsanaan.
Siihenkö se päättyi? Tosi omituinen tarina.
Siinä odotti yhtä ja sitten... - Se on hyvä muisto.
Siinä on hyvää ja huonoa. - Selvä.
Minun isäni on vihainen, koska en halua jatkaa perheyritystä.
Se on osavaltion tuhoisin yhtiö ympäristön kannalta.
Waverlyn vedenpuhdistamo? Oletko Waverly? Taivas.
Mistä sen keksit? - Olenhan minä uutistoimituksessa.
Se on kamala yhtiö, mutta kai sillä tienaa hyvin?
En minä. Velipoika saa kaiken. - Sääli.
Missä me ollaan? Mitä sinä nyt?
Pakko vilkaista sisään.
Joulukauppaan? Ei pitänyt pysähtyä. Isän luokse ei ole enää pitkä matka.
Sinne mennään, mutta nyt täytyy katsoa, miten ystäväni voi.
Hyvä on, viisi minuuttia. Onko mitään pyöränketjua tappavampaa?
Tämä?
Ai niin, tsekkaa hanskalokerosta.
Kelpaako se?
Oliko sinulla koko ajan ase? - Se oli siellä, kun ostin auton.
Siinä on vain kaksi luotia. Posautetaan itsemme, jos tulee paha paikka.
"Posautetaan itsemme"? - Niin, jos saamme tartunnan.
Posaus. Ja posaus.
Ammuit itsesi ensin. - En ole vielä suunnitellut sitä loppuun.
Tehdään tämä selväksi. Minä en halua tulla posautetuksi.
Niin sitä nyt sanotaan. - Anna minun juosta metsään tai jotain.
Muutat mielesi, jos saat tartunnan. - Ei, olen aivan varma asiasta.
En halua, että ammut minua päähän. - Selvä, mutta katsotaan nyt.
Ole varuillasi.
Hirveätä krääsää.
Etkö pidä joulusta? - Rakastan sitä.
Mutta muovikuuset kuuluvat rengasliikkeisiin ja kommunisteille.
Minun lapseni saavat oikean kuusen joka vuosi.
Niiden kasvatus kestää 10 vuotta, ja kaataminen vain 10 sekuntia.
Olet hirveä ilonpilaaja.
Meidän pitäisi iloita istuttaen puita lasten kanssa, ei kaataen niitä.
Meidän? - Ihmisten.
Mutta sanoit "lasten kanssa"... - Voi luoja.
Hirveä villapaita.
Ruby, kultaseni. Mikä on vointi?
Varo!
Hän on mennyttä. Lähdetään. - Emme voi jättää häntä noin.
Mitä ehdotat? - Posautetaan.
Tuhlaammeko luoteja häneen? - Ethän sinä halunnut omaasi.
Ase on autossa.
Tässä. Houkuttele hänet ulos. Minä hoidan loput.
Hei, täällä on lihaa alennuksessa!
Ruby?
Deb! Mitä nyt? - Tule tänne. Luota minuun.
Kun en minä luota.
Yatzy!
Olenko tehnyt sinulle pahaa?
Voit olla oikeassa. Ehkä sen voi parantaa. - Jos käännytän yhdenkin...
Sinä pelastit zombin, et lakkauttanut apartheidia.
Haetaan sinun väkesi. Koeta kestää, Rubes.
Se on tässä oikealla.
Hyvä, Stacyn auto. Onneksi hän tuli tänne. - Kivaa, ettei Stacy ole kuollut.
Deb, toivottavasti tämä ei... Oletko ihan kajahtanut?
Autostahan ei enää pitänyt lähteä. - Ennen tänne tuloa.
Heidät pitää kuitenkin hakea tuolta. - Ovatko he edes siellä?
Ovat. Isälle tämä on tärkeä juhla. - He eivät ehkä ole enää entisellään.
He ovat varmasti häikäilemättömiä lihansyöjähirviöitä, mutta eivät zombeja.
"Ansaitsen haluamani, tarpeillani on väliä.
En vahingoita ketään olemalla oma itseni." - Mitä tuo on, Sademies?
Minun täytyy aina keskittyä hetki tänne tullessa.
Ansaitsen haluamani asiat, minun tarpeillani on väliä...
Haluaisin olla kannustava, mutta kuinka pitkä tuo mantra on?
Mikä se koodi oli? - Kokeile Stacyn puhelinnumeroa.
Lopeta jo. Olet oikea sarkasmi-terminaattori.
Minä toin sinut tänne, ja sinä kohtelet minua kuin kakkaista vaippapussia.
Kuulostaa vähemmän kakkaiselta kuin tilanteemme. -Jaaha.
Luulin sinua baarissa cooliksi jäpikäksi, mutta oletkin hemmoteltu nätteliini.
Nätteliini? Kasvonpiirteeni ovat miehekkäät. Ja kirveellä veistetyt.
Sellainen ei sanoisi noin. Hiuksesikin pysyvät aloillaan.
Paksu tukka vaatii hoitoa. - Et ole käynyt suihkussa -
mutta tuoksut silti santelipuulta.
Anteeksi, keskeytinkö olemassaolosi maailman omituisimpana ihmisenä?
Luoja, Chaz. Oletko vaihtanut koodia? - Riippuu vähän.
Mistä tiedän, ettet ole zombi? - Koska puhun sanoja käyttäen.
Entä hän? - Moi, olen Deb.
Lopettaisitko jo? - Oletko Ryanin veli? Olet niin erilainen.
Ryan on varmaan adoptoitu. - Pääsemmekö sisään? On ollut pitkä päivä.
Hetkinen, oletko se lohtupano? - Jäin kiinni! Mistä arvasit?
Voit olla setä nyt. - Asia ei ole niin.
Onhan Stacy täällä? - Hän kertoi teidän bänistänne.
Et sitten turhia viivytellyt. - Me vain autamme toisiamme.
Deb, olen Chaz. Selkeästi miehekkäämpi Waverlyn veljeksistä.
Hyvin ammuttu. - Aina valmiina.
Avaa se portti. - Pitää olla koodi.
Haluatko sen? 5-8-0-0-8.
"Boobs" takaperin. - Hän on vielä herrasmieskin.
Kiitos, Chaz.
Isä? - Vau, kuin leffasta "Joe Black".
Ryan, olet kunnossa. Olimme jo varmoja... - Ei tässä hätää ole.
Oletko tavannut Debin, he tulivat yhdessä. - Mistä sinä ryömit esiin?
Tultiin Ryanin kanssa. -He auttoivat toisiaan. Mitä kaikkea ovatkaan kokeneet.
Avuliasta. Haluaako hän tippiä? - Eipä kestä. Toinen käsi toista silittää.
Ystävien avulla selviää.
Onneksi selvisitte. - Isä. Anteeksi siitä puhelusta.
Olen miettinyt sitä, enkä halunnut niiden sanojen jäävän viimeisiksi.
Tuletko hetkeksi keittiöön, kaipaan apua mokkapalojen kanssa.
Herra Waverly. Hei. - Hei.
Autan aina mokkapalojen kanssa.
Deb, paljonko nostat penkistä? - Tällä hetkellä? 18 kiloa.
Kuinka saatoit olla niin hölmö? - Stacy on täällä, ei hän kuulu perheeseen.
Hän on ollut täällä illasta saakka. Puhuin kuvernöörin kanssa lyhytaalloilla.
Hän järjesti evakuoinnin helikopterilla piirikunnan rajalla aamuyhdeksältä.
Meille neljälle, ei viidelle. - Kyllä Deb mahtuu mukaan.
Ai, oletkin iso mies nyt. Miksei minulle ole kerrottu.
Tämä on nyt isompi juttu. Olisit kuunnellut eilen puhelimessa.
Tiesitkö, että ihmisistä tulee zombeja?
Ei, ei, ei. Eivät he ole... sitä mitä sanoit.
He ovat vain tavallisia ihmisiä, jotka ovat saaneet loistartuntana viruksen -
joka saa ruumiin mätänemään ja herättää himon ihmislihaan.
Voi taivas. Vesi.
Ryan, tilanne on nyt monimutkainen.
Emme ole ihan vielä sen tasalla. - Koetapa tajuta tämä: Deb tulee mukaan.
Jos hän ei tule, minä en tule. Lupasin viedä hänet kaupungista.
Stacy, älä puhu kun tähtään. - Vedenjuonti siis aiheutti zombitartunnat?
Tai kylpeminen. Siksi selvisit. - Stacy, Deb on vieraani.
En ole ilkeä, katson vain hänen hiuksiaan, kasvojaan ja vaatteitaan.
Ryan, sinä käyt yhtenään suihkussa. Mikset ole muuttunut...
Ellette te... Nyt oksettaa.
Huomio! Häpeänurkkaan siitä.
Mitään ei tapahtunut. Sammuimme molemmat. - Kyllä siellä jotain tapahtui.
Niin varmaan. Teidän rietastellessanne kutitin Stacyn mirriä.
Ryan. Olit oikeassa, minä väärässä.
Päätin sittenkin laittaa muskottia.
Se on kiva kuulla. Muskotti voi joskus olla voimakasta -
mutta ei sitä pidä hylätä. - Vaihdatteko reseptejä? On tässä muutakin.
Chaz, olepa hiljaa nyt. Pääasia, että olemme turvassa. Kaikki.
Hyvänen aika!
Topper? Vieläkö tuo juoppolalli on palkollisesi?
Juoppolalli pelasti pehvasi monet kerrat pienenä.
Jatka partiointia, Topper, muuten et saa mokkapaloja.
Kun Lia Schiffer löysi minut piiloleikissä, ja päätyi sairaalaan?
Hän ei noudattanut sääntöjä. Ilman sääntöjä yhteiskunta murenee.
Siitä puheen ollen... Eivätköhän mokkapalat ole jo jäähtyneet.
Mennäänkö olohuoneen puolelle? Lia Schiffer.
Varovasti vain. Katsokaapa.
Anteeksi, mutta tämä vesijuttu jäi vaivaamaan.
Se on tylsä aihe. Liian tekninen.
Liittyykö se ultraviolettikäsittelyyn, jota yhtiönne kokeilee?
Ei, virallisten lähteiden mukaan. Mistä moisen väitteen kuulit?
Pidän töissä korvat auki. Deb Clarington, Uutiskanava 7.
Järjestelmänhän pitäisi puolittaa puhdistuskustannukset?
Se on loistavaa ja kunnianhimoista. - Sen piti tuoda nostetta kaupungille.
Ja ylijäämän voisi pullottaa.
Mutta eikö se ollut vielä kokeiluasteella? - Kyllä oli.
Mistä kiire, Frank? - Pyysin kuvernööriltä lisäaikaa.
Kerroin, etteivät kaikki taudinaiheuttajat vielä jääneet suodattimiin.
Hän vaati, että se otetaan käyttöön ennen juhlapyhiä ja saadaan budjettiraamiin.
Ja vaatiminen tarkoittanee suuria lahjuksia?
Mistä saatoimme tietää, että ichabod-virus kukoistaisi tänä kesänä?
Se tappoi Wakanabi-intiaanit. - Wabenaki-intiaanit, isä.
Pitäisikö minun olla ylpeä, kun pyyhit kartalta koko kaupungin väestön?
Tartut aina kaikkeen negatiiviseen. - Minä olen ylpeä sinusta, isä.
Rauhoitu, kulta. Meiltä on jäänyt kaikenlaista väliin.
Tämä oli oikein kivaa, mutta nyt on aika lähteä tien päälle.
Odota, Deb. Et voi mennä enää ulos.
Isä järjesti helikopterikyydin. Ja olet varmaan uupunut, tuskin nukuimme yöllä.
Tiedättekö vatsahapon maun? Sitä tuli ylös. - Tiedän tunteen.
Kyllä minä pärjään. Näinhän oli sovittu.
Toin sinut tänne, nyt menen oman perheeni pariin.
Kiitos muistoista.
Kukaan ei mene minnekään!
Ennen kuin on maistanut nokkapalojani.
Chaz, vie tämä Topperille. Sillä on hyvä täräyttää läheltä.
Jää tänne. Mokkapalat ovat itsenäisyyspäivän perinne -
joka alkoi Ryanin äidin vielä eläessä. Sinä muistutat häntä.
Niitä leivottiin ehkä kahdesti. - Jos se on sinulle niin tärkeää...
Onpa todella hyvää.
Ihme, ettei Chazilla ole kreatiinia omassaan. - Voimiani tarvitaan!
Mitä teet tosipaikassa, pikkuveli? Otatko hiustenkuivaajan esiin?
Lopeta tuo! - Nyt saat kyytiä.
Olette pahempia kuin nuo oliot tuolla. - Eivätkö he olleetkaan tavallisia ihmisiä?
Senkin kusiainen.
Senkin hölmöt! Jos äitinne eläisi... Lopettakaa!
"Yön halki ratsasti Paul Revere Ja yössä kaikui hänen varoituksensa."
Se kuului Middlesexin joka kylään ja taloon.
Se oli vastarinnan huuto Ei pelon".
Mitä ihmettä tuo oli? - Longfellowia. Debin suosikki.
Longfellow? Hänhän on Mainesta. Portlandista.
Asia ei ehkä minulle kuulu, mutta olette sentään perheenne parissa.
Onneksi olemme elossa. - Kuulitteko, pojat? Punatukka on oikeassa.
Nyt on itsenäisyyspäivä, hyvänen aika. - Totta. Juu.
Pannaan paukkuen!
Odottakaa.
Nyt tulee hyvä kohta. - Vau.
Hienoa. Seuraavaksi iso raketti, jonka räjähdyskuvio muodostaa karhun pään.
Nyt riittää. Se herättää liikaa huomiota.
Etkö halua nähdä karhunpäätä? - En minä halua.
Ei olisi pitänyt tätäkään sallia. Juodaan lasit tyhjiksi. Menen nukkumaan.
Huomenna pitää olla valppaana. - Kysymys: Missä kaikki nukkuvat?
No, Ryan ja Stacy nukkuvat Ryanin vanhassa huoneessa.
Ja Deborah... Miten sinulla menee? - Mikäs tässä.
Hän nukkuu sinun huoneessasi. Sinä pidät vahtia Topperin kanssa.
Tule mukaan. Tule mukaan, Chaz.
Tule.
Ihanaa, että olet turvassa. - Kiitos.
Tarvitsen apuasi Ryanin kanssa aamulla. Se uusi ystävä ei tule mukaan.
Punapää? Miten me karkaamme häneltä?
Mokkapalassa oli hevosen annos rauhoittavia. Ihme, että pysyy jaloillaan.
Hänellä on pian taju kankaalla.
Älä ala herkistellä. Hän on uutistoimituksesta.
Emme halua juttuja vesiongelmasta.
Joskus on laitettava oma happinaamari ensin.
Oma happinaamari... - Ensin.
Chaz, lakkaa jahtaamasta Stacya. Kerta riitti.
Kunpa riittäisikin. - Älä sano, että olet rakastumassa.
Ryan palasi. Ole realisti. -Enkö minä voisi olla välillä se erikoinen?
Mitä hänessä on, mitä minussa ei ole? - Pidä nyt linja, poika.
Pidä linja. Pidetään homma kasassa, niin selviämme.
Pidä homma kasassa. - Minä pidän. Kiitos, isä.
Okei. Takaisin vartioon. - Okei.
"Portlandin vesi virtaa hänen lävitsensä." Yök.
Voisit jättää punnerrukset väliin tänään.
Annan sinulle liikuntaa. - Vau, Stacy...
Puhun seksistä. - Tiedän.
Minä nukun lattialla. Tässä on ehtinyt tapahtua kaikenlaista bäniesi jälkeen.
Käytät sitä aseena minua vastaan. - Meidän pitää puhua. Bänät oli hyvä juttu.
Ryan, älä leiki marttyyriä. Sait minut jo. Rentoudu.
Ei, odota. Tarkoitan, että haluamme eri asioita.
Mitä sinä sitten haluat? Sen nörtinkö? - Et viitsisi huutaa.
Mitä hän sinulle tekee? Ratsastaako näin? "Ooh, Ryan! Olet paras!"
Anna tulla, Ryan! - Lopeta.
Anna lisää, Ryan! Jatka!
Minulla on vain vintage-asu päällä. - Käyttäydyt kuin hullu.
Jos hän päästi kissani ulos, niin voihan...
Trixie? Mayberry? Trixie?
Chaz!
Ryan! Ne ovat piirittäneet talon. Aika kasvaa aikuiseksi.
Isä, älä puhu minulle kuin lapselle.
Tähtää korkealle, enkä tarkoita elämässä. Ammu päähän. Mennään.
Stacy, kuinka saatoit tehdä minulle niin?
Eikö viime yö merkinnyt mitään? - Tietysti merkitsi.
Kai. Mutta Ryan on niin komea.
Tuo on nopea, Chaz. Chaz? Tuo on nopea. Chaz!
Chaz! Auta!
Olen liian nätti kuollakseni.
Perkeleen zombit!
Hyvin tehty, poika. Chaz.
Varo takanasi!
Hän sai pureman. Pane hänet sohvalle. Minä laitan oven kiinni.
Mitä...
Voi luoja. Ruby!
Anteeksi, kulta.
Unohdin, että olet siellä.
Olen maailman itsekkäin ihminen.
Teeskentelen tekeväni sinulle palveluksen pitämällä sinut hengissä.
Valehtelen itselleni, että sen voi parantaa.
Oikeasti en vain kestä lopettaa kärsimystäsi.
Ilman sinua en olisi puhunut Ryanille.
Vaikka syvästi kadunkin -
sen elitistisen mieshuoran tapaamista -
olin ainakin elossa yhden yön, Ruby.
Olin elossa.
Mitä himskattia?
Nyt tarkkana.
Hei! Sammuttaisitko moottorin?
Huomenta. - Huomenta.
Olette vissiin kuulleet zombeista.
Pojat, hän sanoo, että kaupungissa on zombeja.
Ollaan kuultu, juu. Otatko avaimet mukaasi ja tulet tuonne telttaan?
Tarjolla vähän kahvia ja paljon kysymyksiä.
Rehellisesti sanoen kaipaan kovasti pois kaupungista.
Tajuan. Ajattelet: "Aikooko tuo virkaintoilija pomputtaa minua -"
kun minä haluan vain kokeilla huulipunia, jahdata poikia ja päästä zombeista."
Menikö oikein? - Päästätkö, jos meni?
Sanotaan näin.
Kieltävä vastaus.
Olisi John Cougar Mellencampia. Se aina piristi sinua.
Nykyään vain John Mellencamp. En ole kuunnellut tarkoituksella 20 vuoteen.
Poika, minä pidin Stacysta -
mutta äitisi tuskin olisi häntä hyväksynyt.
Ikävää, että hänen aivonsa syötiin. - Anna olla, isä.
Sanon vain niin kuin asia on. - En viitsi kaveerata kanssasi.
Luuletko, että minä halusin tätä? Katso Chazia.
Kun hän muuttuu, kuka joutuu lopettamaan hänet?
Hän on vioistaan huolimatta minulle kuin oma poika.
Mitä tarkoitat? - Chaz on adoptoitu. Kai sinä sen tiesit?
Siis hän oli adoptoitu? - No, nyt täytyy olla positiivinen.
Onneksi olemme kuvernöörin suosiossa.
Jos et olisi niin syvällä suosiossa, tätä ei olisi edes tapahtunut.
Au.
Tarjoa nyt ensin ryyppy. - Anteeksi se sanailu. Ihan tosi.
En ole saanut tartuntaa tai puremaa. - Tiedän, Deb. Tiedän sen.
Mutta tämä menee sääntöjen mukaan. - Ette te ole oikeita sotilaita.
Mikä on oikea? Onko todellisuus oman alitajuntamme tuotosta?
Onko tämä todellista? Onko kukaan meistä todellinen?
Kyllä, me muut olemme. - Olemme yksityisestä turvafirmasta.
Kylläpä teette hyvää työtä! Se oli sarkasmia.
Mitäs nyt, tapatteko minut? - Tapamme? Tuo oli loukkaavaa.
Minä olen isä. Katso näitä kahta poikaa.
Omat lapseni. Valloittavia.
Voisinko katsoa heitä silmiin, jos murhaisin jonkun? Tuskin, Deb.
Testi oli negatiivinen. Olet vapaa lähtemään.
Mahtavaa!
Siirrättekö puomeja, niin pääsen matkaan?
Anteeksi, olet vapaa palaamaan. - Miten niin palaamaan?
Palaamaan kaupunkiin, aika lailla loppuiäksesi.
Te siis suljette meidät sinne?
Se on pahempaa kuin kuolema. Kerrotko sen ihanille lapsillesi?
He ovat neljä ja kuusi. Eivät he ymmärtäisi vaikeaa päätöstä.
Portland on pieni paikka, mutta katoamisemme kyllä huomataan.
Virallinen tarina on radioaktiivinen vuoto. Kukaan ei tule tarkistamaan asiaa.
Ette te tästä tällä pääse. Ihmiset puhuvat.
On sosiaalinen media. Twerkkaus. Myface.
Et ole vissiin huomannut, mutta netti ja verkkoyhteydet on suljettu.
Olisi helpompi päästä ulos tartuntaisena. Koehenkilöitä etsitään.
Tähän etsitään lääkettä.
Tunnen Frank Waverlyn. Kuvernööri lähettää helikopterin, jonka kyytiin pääsen.
Tunnetko Frank Waverlyn? - Tunnenpa hyvinkin.
Kohtauspaikka on tuolla. Peitä veljesi viltillä. Ei kannata säikäyttää ketään.
Hän näyttää kamalalta. - Voi taivas.
Debin auto on täällä. Toivottavasti hän on terve.
Onko hän koskaan ollutkaan? Minä hoidan puheet.
Ampuminen on kuin saisi orgasmin, siksi naisten on vaikeampi...
Kappas, itse Don Juan. - Se ei ollut miltä kuulosti.
Istu, One Direction. - Minulla on klassisen miehiset piirteet.
Miksi hänet pidätettiin?
Sinä taidat pitää ojankaivuusta. Annapa tulla vastauksia.
Kuvernööri lähettää... - Helikopterin. Tiedetään.
Halusin sanoa tämän kasvokkain. Et lähde minnekään.
Miksi? -Me mokasimme. Tai sinä, virallisen version mukaan.
Kaikesta on tarkat muistiinpanot. Koko juttu tehtiin sinun pyynnöstäsi.
Väkeni tyhjentää kotiasi ja toimistoasi. Muistiinpanoista ei koidu ongelmia.
Senkin itsekäs paskiainen.
Päästäkää nuoret. He eivät liity tähän. - Kunpa voisinkin, Frank.
Eversti, tehän näitte näiden kolmen pyrkivän rajan yli?
Teidän oli turvauduttava väkivaltaan, mutta onnistuitte pysäyttämään heidät.
Sir. - Hyvästi, Frank.
Odottakaa. Isälläni on hyvä syy vaieta, ja minä olen hänen poikansa.
Ainoa riskitekijä on hän. Hän on toimittaja. -Enkä ole.
Haluaisin kyllä olla. - Hän kuvaa kaiken.
Hän on kuvannut koko katastrofin pienellä piilokamerallaan.
Joku löytää ne kuvat vielä. Ettekö halua niitä heti?
Tarkistin hänet itse. Ei kameraa. - Luovuta, Deb. He tutkivat Otisin.
Otis on hänen autonsa. Kuvat löytyvät autosta. Tule sinä mukaan.
Auto!
Minä katson hanskalokeron. - Tarkistakaa takaluukku.
Ei takaluukkua.
Avatkaa se. - Herra kuvernööri...
Ei täällä mitään ole.
Voi ei, täältä pesee!
Se oli vahinko. Anna olla. Laske ase.
Se ei ollut tarkoitus. Olet kaverini. Se oli vahinko.
Tämä on minun syytäni. Teidän pitäisi sanoa: "Ei, älä itseäsi syytä."
Ei oikein irtoa. -Minun syytäni se on. Mutta hyvitän kaiken.
Mitä sinä höpiset? - Frank?
Käykää kimppuun.
Romy, ei!
Lähde karkuun.
Isä. -Olisi pitänyt olla kanssasi enemmän, kun olit pieni.
Olisit tullut karskimmaksi. - Mitä sinä puhut? Tulet mukaan.
Tällaisenako? Loruni on lopussa. Minua puri zombi, jolla oli ruma villapaita.
Pysy Debin matkassa. Hän on hyväksi sinulle. Hänessä on ytyä.
Menkää Portlandiin ja pysykää elossa. Ostan teille aikaa.
Ala mennä nyt.
No, tehkää minusta selvää, kusiaiset!
Isä, Chaz ja Stacy.
Kaikki ovat poissa.
Kukaan ei ole sanomassa, mitä ajatella tai sanoa.
Aika karmiva tunne.
Kun olimme katolla sinä iltana, ja näimme isän...
Niin? - Ei hän grilliä valmistellut.
Hän oli naapurin takapihalla ilman housuja.
Paljasteli itseään heidän koiralleen.
Vau. - Oli tehnyt sitä kuukausien ajan.
Basset.
Sen jälkeen hän muutti pois.
En ole kertonut tätä kenellekään.
Emme pääse täältä pois. - Ei siltä vaikuta.
Tiet on suljettu, ja meitä etsitään erityisesti.
Myönteistä on se, ettei liikennevirastoon tarvitse enää jonottaa.
Osa henkilökunnasta on virkeämpiä kuin zombit.
"Elinluovuttaja. Nam!" - Mitä tuo oli?
Zombi. -Tuoltako he kuulostavat. En ole kuullut heidän puhuvan.
Voi luoja.
Vain sinä saat minut nauramaan tällaisina hetkinä.
Sen minä siitä yöstä muistan. Sait minut nauramaan.
Kukaan ei pidä minua hauskana. He sanovat minua omituiseksi -
tai noloksi. Sanon vääriä asioita.
Ihan tyhmää haaveilla uutisankkurin urasta. - Sinä olisit hyvä siinä.
Olen aina halunnut läimäistä rusketuksen Brent Mastersin kasvoilta.
Voi ei, Ryan. Meidän pitää mennä ja heti.
Äläs nyt, missä palaa? - Mainitsit Brent Mastersin.
Jos tieto tästä leviää, viranomaisilta vaaditaan toimia.
Kuinka? Yhteydet on katkaistu. Puhelin, kaapeli-TV, netti, kännykkämastot.
Satelliittiyhteydet pelaavat.
Ala tulla!
Signaali ulottuu kauas, välillä Kanadaan asti.
Missä kaikki ovat? - En tiedä. Harva on töissä pyhinä.
Aamukokous. Tavallista vilkkaampi.
Tuo on Misty Rains. Hymyilee vieläkin.
Noilla botox-määrillä hän ei mätäne koskaan.
Tuo on urheilutoimittaja Jerry Chavez. - Hän on tuonut vaimon kuuluja muffineja.
Brent Masters. Kampaus on täydellinen jopa zombina.
Tuleeko hän? Hän oli aina ilkeä minulle, mutta nyt annan aihetta ylpeyteen.
Mennään.
Tarkkaamo on täällä. Voimme...
Signaali on saatava päälle. - Vau, sinä osaat asiasi.
Minulla on hetkeni, taustastani huolimatta.
Mitä tuo tekee? - Älä koske siihen.
Siinä se. Lukitse kamera pöytään. - Ja sinuun?
Niin kai.
Mitä nyt?
Olen tottunut olemaan kameran tällä puolella.
Minä kuvaan, kerro sinä uutiset. - Deb, kuuntele.
Tämä on ensinnäkin elämäsi tilaisuus toteuttaa unelmasi -
ja toisekseen ihmisten on saatava tietää.
Entä sinä? Elätkö sinä unelmaasi?
Haluan elämäntaidon oppaaksi. Eli kyllä.
Hyvin näytelty.
Okei.
Pitää siistiytyä. En voi tehdä debyyttiä näin.
Selvä, minä odotan. Älä viivy kauan.
Deb, onko kaikki... hyvin?
Mitä sanot? Kelpaanko telkkariin?
Se on... Olet täydellinen.
Kävin säätytön kaapilla.
Valmiina?
Jep. - Näinhän se tehdään...
Viisi, neljä, kolme...
Hyvää päivää. Olen Deb Clarington. Itsenäisyyspäivästä tuli ikimuistoinen -
kun tähän niin rauhaisaan rantakaupunkiin levisi omituinen tauti.
Kodit sortuivat, monet kuolivat ja tuhannet vaeltavat ympäriinsä -
etsimässä ainoaa nälän lievittäjää, elävää ihmislihaa.
Uskomatontako? Voi olla.
On helpompi niellä peitetarina radioaktiivisesta vuodosta.
Tietääksemme vain kaksi sielua on välttynyt tartunnalta pikku kylässämme.
Kannattaako uutisankkuri ja tämän kuvaaja ja elämäntapaopas pelastaa?
Kaksi päivää sitten olisin ehkä vastannut ei.
Sitten ilmaantui toinen skuuppi, joka useampien on helpompi niellä -
mutta joka minulle oli vuosikymmenen otsikko.
"Nainen rakastuu."
Sitä sattuu päivittäin ympäri maailman, mutta ei minulle.
Tämä kriisi ehkä nopeutti asioita -
mutta ei se tyhjästä syntynyt.
Ja vaikka kyseinen henkilö ei vastaisi tunteisiini -
enkä minä tässä sääliä kalastele, niin ei se mitään.
Tulen aina tietämään, että hänkin tunsi jotain.
Niinpä Deb Clarington sanoo kyllä. Nämä kaksi ovat pelastamisen arvoisia.
Jos katsotte tätä, pyytäkää viranomaisia lähettämään apua Mainen Portlandiin.
Ei! Ei!
Deb. Olen tässä.
Se oli kaikkien aikojen paras uutislähetys. Saat varmasti palkinnon.
Olenko Brent Mastersia parempi?
Aivan hullun paljon parempi. - Hullun? Vaikutinko hullulta?
Saisiko olla hetken rauhassa?
En tiedä paljonko minulla on aikaa. - Emme ole nähneet kenenkään muuttuvan.
Deb, jos haluat, niin voin...
Jos siis haluat. - Ampuisitko minua päähän?
Mitä? Yksi posautus vain. Se oli oma ideasi.
Pääuutinen koskee käännettä Portlandin radioaktiivisessa vuodossa.
Karanteenialueelta lähetetty uutislähetys leviää nyt internetissä.
Moni miettii, mitä siellä on tekeillä.
Niinpä Deb Clarington sanoo kyllä, nämä kaksi kannattaa pelastaa.
Jos katsotte tätä, pyytäkää viranomaisia lähettämään apua Mainen Portlandiin.
Monen osavaltion hälytyskeskus tukkeutui zombeja koskevista puheluista.
Videon aitoutta kysellään, ja näiden kahden puolesta pelätään.
Deb Clarington työskentelee asemalla, josta lähetys tuli -
mutta kuvaajana, ei uutisankkurina.
Aiemmin hän työskenteli Foot Lockerilla -
mutta sai potkut kuvattuaan luvattomasti Jeesus-sukkateatteria.
Monikin video tulee viraaliksi, mutta Deb Clarington on jo vitsaus.
Katsojaluvut ovat vaikuttavia -
mutta katsojien omien videoiden postausmäärä on aivan uskomaton.
Zombijärjestön puheenjohtajana tunnen zombit hyvin -
eikä tuo ollut aito.
Tunnistan kyllä huonot tehosteet sellaisia nähdessäni. Tämä oli aitoa.
Hän on uusi sankarini. Mitä siellä tapahtuu?
Deb, jos vielä elät... Olet tosi seksikäs.
Maine? Eihän se ole edes oikea osavaltio.
Deb, sinun ansiostasi sain ilmaistua työkaverilleni tunteeni häntä kohtaan.
Hän on pomoni ja naimisissa, joten päätimme, että hankin uuden työn.
Ensin aioin paljastaa bluffin, ja sitten luoda sen uudestaan ystävien kanssa.
Idiootit ottivat sen todesta.
Onko tämä professorin mielestä totta? - Videon nainen ilmiselvästi uskoo niin.
Hänestä näkee kaikki viisi totuuden puhumisen merkkiä.
Syvennän tätä aihetta kirjassani "Viisi totuuden merkkiä".
Mitä helvettiä?
Kysymyksiä on enemmän kuin vastauksia.
Kuvernöörin virkahuoneelta ei vastata yhteenkään puheluun.
Emme luovuta ennen kuin asia on tutkittu perin pohjin.
Seuraavaksi ihana kissavideo.
Sinä teit sen, Deb. Nyt niiden on pakko tutkia asia.
Olen iloinen puolestasi, mutta mieti vähän.
Pian yritän syödä sinun aivosi.
Huono juttu sinulle, koska ateria jää pieneksi.
Alat näyttää niin herkulliselta. - Olet menettänyt paljon verta.
Onko sillä väliä? - On minulle. Missä ensiapupakkaus on?
Taukohuoneessa kai. Mutta liian kaukana, ellemme mene studion kautta.
Ei. Ei, ei. - Sain ajatuksen.
Kuulkaa, elävät kuolleet. Tämä mies on ystävämme. Hän ei tarkoita mitään...
Luoja, nyt kaduttaa.
Se oli sikahienoa!
Naiset ensin.
Väärä suunta. Tule.
Portaat!
Deb, on pakko jatkaa. - Ryan, en jaksa enää.
Minä kannan. - Minne?
Pärjäsimme hienosti, mutta minulle alkaa tulla nälkä.
Haluaisin herkutella maksallasi ja pernallasi.
Ehkä pari haimaa. - Haimoja on vain yksi.
Kiitos vain, asiantuntija. - Koeta nyt kestää.
Ryan, mitä sinä enää täällä teet? Karistat Misty Rainsin helposti.
Nyt sinäkin koet kamalan kuoleman.
Otan mieluummin sen riskin kuin jään ilman ihmistä, josta välitän.
Ai, tarkoitat minua. Sinä välität minusta.
Kunpa olisimme voineet katsella ilotulituksia teidän katoltanne.
Se olisi ollut ihanaa.
Mutta nyt minulla on nälkä.
Tässä. Tee niin kuin täytyy.
Kiitos.
Löysin heidät.
Hei, miten menee?
Deb, vai mitä? Olemme fanejasi.
Se oli siinä. Pidä purema puhtaana ja vaihda side päivittäin.
Häntä puri zombi.
Tarkoitatteko noita tuolla? Se ei tartu puremasta.
Se on vanhanaikainen uskomus.
Purijalla pitäisi olla suussaan avohaava, josta ruiskuaa verta.
Silloinkin riski on häviävän pieni. Oletko zombifoobikko?
En. Monet parhaista ystävistäni ovat zombeja. Varmaankin.
Leikki leikkinä. Ne ovat karmeita. - Mutta se ei tartu puremasta.
Se oli ilmeisesti vedessä. - Kuka olisi arvannut.
Sanoit haluavasi syödä minut. - Joo, tosi noloa.
Puhuit tietyistä sisäelimistä. - Minä hourailin.
Etkö nyt halua purra?
Sinäkin sanoit erinäisiä asioita. - Tiedän.
On siis turvallista olettaa, että pidät minusta.
Kuinka saitte selvitettyä viruksen niin nopeasti?
Saimme vähän apua. - Isä!
Hei, Ryan ja Deb. Mikä yö.
Purema ei sitten muutakaan. - Niin. Miten pääsit karkuun?
No, puremahan ei muuta.
No, käykää kimppuun. Sain jo pureman, surkimukset!
Ase pois! Me tulemme nyt. - Ai, pääparka.
Maahan! - Pakota minut, ääliö.
Dale! Chowder! Mad Dog! Minä tässä, Chaz.
Hän on isukkini, ottakaa iisisti. Isä, he ovat biljardikavereitani.
Minun poikani. - Jep, pelastin sinut. Missä Ryan on?
Taisi häipyä uuden heilansa kanssa.
Mitä pöljä? Olemme elossa ja pidätettyjä.
Voi sitä minun poikaani.
No, suutelepa nyt sitä tyttöä.
FBI odottaa. Paikka on täynnä zombeja, joten pian Portland on maan tasalla.
Anna mennä.
Anteeksi, että yritin syödä sinut. Ei ole pakko suudella.
Aioin tehdä sen joka tapauksessa.